Informace o kvalifikační práci Sledování vlivu Wim Hofovy dýchací metody a freedivingového dýchání na respirační funkce závodnic synchronizovaného plavání
Cílem práce je nalezení vhodné varianty respiračního tréninku, využitelného v suché přípravě závodnic synchronizovaného plavání, s objektivním progresivním zlepšením respiračních funkcí. V úvodu byly závodnice rozděleny losováním do dvou skupin po vstupním spirometrickém měření a změření času apnoe s ponořeným obličejem ve vodě. Tentýž den bylo provedeno důkladné vysvětlení dechových metod s praktickou ukázkou. Skupina WHM projde protokolem dle Wima Hofa. Protokol obsahuje třicet hlubokých nádechů s pasivním výdechem, po třicátém výdechu je první fáze apnoe, dokud není potřeba se nadechnout. Po nádechu nastává druhá fáze apnoe, dokud opět není potřeba nádechu. Tento protokol se opakuje celkem třikrát. Základní podmínkou je pohodlná poloha vleže či vsedě, aby nedošlo k úrazu při náhlé poruše vědomí. Skupina FD projde freedivingovým dechovým tréninkem. Ten se skládá z 30 mělkých zklidňujících nádechů do "břicha", dvěma hlubokými nádechy až do podklíčkové oblasti, opět dvěma zklidňujícími nádechy a posledním hlubokým nádechem s následnou fází apnoe na co nejdelší dobu. Tento protokol se opakuje pětkrát. Po pěti týdnech bylo provedeno výstupní měření shodné se vstupním. Data byla zpracována pomocí příslušných statistických postupů. Výsledky měření potvrdily H1 i H2, že Wim Hofova metoda i freedivingové dýchání jsou vhodné varianty tréninku respiračních funkcí závodnic synchronizovaného plavání v suché přípravě. Obě metody měly vliv na prodloužení délky apnoe a zvýšení dynamických dechových parametrů FEV1 a FVC. Při komparaci Wim Hofova metoda měla mírně větší dopad na FEV1 než freedivingové dýchání, zatímco u DF se více prodloužila průměrná doba apnoe. Výsledky jsou platné pouze pro závodnice SP.
Anotace v angličtině
The aim of the work is to find suitable variants of respiratory training, usable in dry training of synchronized swimming competitors, with objective progressive improvement of respiratory functions. At the beginning the competitors were divided by drawing into two groups after the initial spirometry measuring and time measuring of apnea with the face dipping in water. At the same day there were provided explanation for their task and practical sample of breathing methods. The WHM group followed the protocol of Wim Hof. The protocol consists of thirty deep breaths with passive exhalation. The first phase of apnea starts after the thirtieth exhalation until it's necessary to inhale. After inhaling the second phase of apnea starts until it's necessary to inhale again. This protocol is repeated three times. It's mandatory to keep comfortable lying or sitting position during the test in order to prevent injury in the event of a sudden loss of consciousness. The FD group followed freediving breathing practise. It consists of thirty shallow soothing breaths to the "abdomen", two deep breaths up to the clavicle area, then again two soothing breaths and finally the last deep breath with a subsequent phase of apnea for as long as possible. This protocol is repeated five times. The final measuring was performed after five weeks. The results were processed using appropriate statistical methods. The results confirmed H1 and H2 pointing out that Wim Hof's method and freediving breathing are suitable variants of training the respiratory functions of synchronized swimming competitors during dry training. The both methods prolonged the time of apnea and increased the dynamic respiratory parameters FEV1 and FVC. When compared, Wim Hof's method had a slightly greater impact on FEV1 than freediving breathing, while the average time of apnoe was more prolonged in freediving breathing. The results are valid only for competitors in synchronized swimming.
Cílem práce je nalezení vhodné varianty respiračního tréninku, využitelného v suché přípravě závodnic synchronizovaného plavání, s objektivním progresivním zlepšením respiračních funkcí. V úvodu byly závodnice rozděleny losováním do dvou skupin po vstupním spirometrickém měření a změření času apnoe s ponořeným obličejem ve vodě. Tentýž den bylo provedeno důkladné vysvětlení dechových metod s praktickou ukázkou. Skupina WHM projde protokolem dle Wima Hofa. Protokol obsahuje třicet hlubokých nádechů s pasivním výdechem, po třicátém výdechu je první fáze apnoe, dokud není potřeba se nadechnout. Po nádechu nastává druhá fáze apnoe, dokud opět není potřeba nádechu. Tento protokol se opakuje celkem třikrát. Základní podmínkou je pohodlná poloha vleže či vsedě, aby nedošlo k úrazu při náhlé poruše vědomí. Skupina FD projde freedivingovým dechovým tréninkem. Ten se skládá z 30 mělkých zklidňujících nádechů do "břicha", dvěma hlubokými nádechy až do podklíčkové oblasti, opět dvěma zklidňujícími nádechy a posledním hlubokým nádechem s následnou fází apnoe na co nejdelší dobu. Tento protokol se opakuje pětkrát. Po pěti týdnech bylo provedeno výstupní měření shodné se vstupním. Data byla zpracována pomocí příslušných statistických postupů. Výsledky měření potvrdily H1 i H2, že Wim Hofova metoda i freedivingové dýchání jsou vhodné varianty tréninku respiračních funkcí závodnic synchronizovaného plavání v suché přípravě. Obě metody měly vliv na prodloužení délky apnoe a zvýšení dynamických dechových parametrů FEV1 a FVC. Při komparaci Wim Hofova metoda měla mírně větší dopad na FEV1 než freedivingové dýchání, zatímco u DF se více prodloužila průměrná doba apnoe. Výsledky jsou platné pouze pro závodnice SP.
Anotace v angličtině
The aim of the work is to find suitable variants of respiratory training, usable in dry training of synchronized swimming competitors, with objective progressive improvement of respiratory functions. At the beginning the competitors were divided by drawing into two groups after the initial spirometry measuring and time measuring of apnea with the face dipping in water. At the same day there were provided explanation for their task and practical sample of breathing methods. The WHM group followed the protocol of Wim Hof. The protocol consists of thirty deep breaths with passive exhalation. The first phase of apnea starts after the thirtieth exhalation until it's necessary to inhale. After inhaling the second phase of apnea starts until it's necessary to inhale again. This protocol is repeated three times. It's mandatory to keep comfortable lying or sitting position during the test in order to prevent injury in the event of a sudden loss of consciousness. The FD group followed freediving breathing practise. It consists of thirty shallow soothing breaths to the "abdomen", two deep breaths up to the clavicle area, then again two soothing breaths and finally the last deep breath with a subsequent phase of apnea for as long as possible. This protocol is repeated five times. The final measuring was performed after five weeks. The results were processed using appropriate statistical methods. The results confirmed H1 and H2 pointing out that Wim Hof's method and freediving breathing are suitable variants of training the respiratory functions of synchronized swimming competitors during dry training. The both methods prolonged the time of apnea and increased the dynamic respiratory parameters FEV1 and FVC. When compared, Wim Hof's method had a slightly greater impact on FEV1 than freediving breathing, while the average time of apnoe was more prolonged in freediving breathing. The results are valid only for competitors in synchronized swimming.
Synchronizované plavání (artistické plavání) je sport, který v České republice není tolik v povědomí veřejnosti jako v jiných zemích např. Rusku, Španělsku, Kanadě, Řecku aj. Úspěšný výkon závodnic a závodníků závisí na schopnosti provádět synchronizované komplikované pohyby ve vodním prostředí s omezeným přísunem kyslíku za doprovodu hudby. K dosažení tohoto cíle musí závodnice trénovat kardiorespirační systém. To vede k vysoce intenzivním tréninkovým programům, při kterých opakovaně dochází k dlouhým dobám apnoe. Pravidla synchronizovaného plavání podporují dlouhodobou podvodní sekvenci pohybů, která vede až k hypoxii a hyperkapnii.
V této době limituje sportovce celého světa pandemie SARS-CoV-2 s omezenou možností sportovní přípravy. Respirační funkce jsou zásadní pro dobrý výkon závodnic, především proto že 50% tréninkového času stráví pod vodní hladinou. Zvolili jsme dvě metody dechového tréninku, které jsou dobře proveditelné mimo vodní prostředí bez potřebných specifických pomůcek.
První trénink usilující o dosažení co nejhlubšího a nejdelšího zadržení dechu je freedivingové dýchání. Díky němu se v organismu spouští kaskáda mechanizmů zlepšující hospodaření kyslíkem ve tkáních. Druhý způsob dechového tréninku vychází z dechového protokolu Wim Hofovy metody. Hormeticky ovlivňuje biochemii těla z kyselé na alkalickou, vedoucí k aktivaci adrenální osy mozku a snazšímu překonání stresu organizmu.
Cílem práce je nalezení vhodné varianty respiračního tréninku, využívaného v suché přípravě závodnic synchronizovaného plavání, s objektivním progresivním zlepšením respiračních funkcí.
Výsledné hodnoty mohou být prakticky využity v tréninkových jednotkách, aby se i respirační funkce mohly progresivně zlepšovat, bez využití vodního prostředí.
Úkoly:
Seznámení se s metodickými východisky práce.
Výběr metody a zajištění sledovaného souboru.
Naměření vstupních dat.
Realizace intervenčního dechového plánu.
Naměření výstupních dat.
Zpracování dat s následným vyhodnocením statistické významnosti.
Závěr a klasifikace stanovených hypotéz.
Doporučení pro praxi.
Zpracování klasifikační práce realizovat v souladu s příslušnými směrnicemi UJEP, PF UJEP a doporučeními pracoviště.
Zásady pro vypracování
Synchronizované plavání (artistické plavání) je sport, který v České republice není tolik v povědomí veřejnosti jako v jiných zemích např. Rusku, Španělsku, Kanadě, Řecku aj. Úspěšný výkon závodnic a závodníků závisí na schopnosti provádět synchronizované komplikované pohyby ve vodním prostředí s omezeným přísunem kyslíku za doprovodu hudby. K dosažení tohoto cíle musí závodnice trénovat kardiorespirační systém. To vede k vysoce intenzivním tréninkovým programům, při kterých opakovaně dochází k dlouhým dobám apnoe. Pravidla synchronizovaného plavání podporují dlouhodobou podvodní sekvenci pohybů, která vede až k hypoxii a hyperkapnii.
V této době limituje sportovce celého světa pandemie SARS-CoV-2 s omezenou možností sportovní přípravy. Respirační funkce jsou zásadní pro dobrý výkon závodnic, především proto že 50% tréninkového času stráví pod vodní hladinou. Zvolili jsme dvě metody dechového tréninku, které jsou dobře proveditelné mimo vodní prostředí bez potřebných specifických pomůcek.
První trénink usilující o dosažení co nejhlubšího a nejdelšího zadržení dechu je freedivingové dýchání. Díky němu se v organismu spouští kaskáda mechanizmů zlepšující hospodaření kyslíkem ve tkáních. Druhý způsob dechového tréninku vychází z dechového protokolu Wim Hofovy metody. Hormeticky ovlivňuje biochemii těla z kyselé na alkalickou, vedoucí k aktivaci adrenální osy mozku a snazšímu překonání stresu organizmu.
Cílem práce je nalezení vhodné varianty respiračního tréninku, využívaného v suché přípravě závodnic synchronizovaného plavání, s objektivním progresivním zlepšením respiračních funkcí.
Výsledné hodnoty mohou být prakticky využity v tréninkových jednotkách, aby se i respirační funkce mohly progresivně zlepšovat, bez využití vodního prostředí.
Úkoly:
Seznámení se s metodickými východisky práce.
Výběr metody a zajištění sledovaného souboru.
Naměření vstupních dat.
Realizace intervenčního dechového plánu.
Naměření výstupních dat.
Zpracování dat s následným vyhodnocením statistické významnosti.
Závěr a klasifikace stanovených hypotéz.
Doporučení pro praxi.
Zpracování klasifikační práce realizovat v souladu s příslušnými směrnicemi UJEP, PF UJEP a doporučeními pracoviště.
Seznam doporučené literatury
Bante, S., Bogdanis, G. C., Chairopoulou, Ch. & Maridaki, M. (2007). Cardiorespiratory and metabolic responses to s simulated synchronized swimming routine in senior and comen national level athletes. The journal of sports medicine and physical fitness, vol. 47, number 3, s. 291-229.
Buijze, G. A. & Hopman, M. T. (2014). Controlled hyperventilation after training may accelerate altitude acclimatization. Wilderness & enviromental medicine, 25(4), 484-486.
Čechovská, I. & Miler, T. (2008). Plavání. 2. přepr. vyd. Praha: Grada.
Ferrettini, G. (2001). Extreme human breath-hold diving. European journal of applied physiology.84(4), 254-271.
Havlíčková, L. (2006). Fyziologie tělesné zátěže I. Praha: Karolinum.
Hoch, M. a kol. (1983). Plavání- Teorie a didaktika. Praha.
Hof, W. (2020). Wim Hof: ledový muž: jedinečná autorizovaná kniha Wima Hofa o převratné metodě, jak využít svůj fyzický i duševní potenciál. Přeložil Jakub FUTERA. V Brně.
Motyčka, J. (2001). Teorie plaveckých sportů: plavání synchronizované plavání, vodní pólo, skoky do vody, záchrana tonoucích. Brno: Masarykova univerzita, Pedagogická fakulta.
Ostrowski, A., Strzala, M., Stanula, A, Juszkiewicz, M., Pilch, W. & Maszczyk, A. (2012). The role of training in the development of adaptive mechanisms in freedivers. Journal of human kinetic, 32, 197-210.
Seznam doporučené literatury
Bante, S., Bogdanis, G. C., Chairopoulou, Ch. & Maridaki, M. (2007). Cardiorespiratory and metabolic responses to s simulated synchronized swimming routine in senior and comen national level athletes. The journal of sports medicine and physical fitness, vol. 47, number 3, s. 291-229.
Buijze, G. A. & Hopman, M. T. (2014). Controlled hyperventilation after training may accelerate altitude acclimatization. Wilderness & enviromental medicine, 25(4), 484-486.
Čechovská, I. & Miler, T. (2008). Plavání. 2. přepr. vyd. Praha: Grada.
Ferrettini, G. (2001). Extreme human breath-hold diving. European journal of applied physiology.84(4), 254-271.
Havlíčková, L. (2006). Fyziologie tělesné zátěže I. Praha: Karolinum.
Hoch, M. a kol. (1983). Plavání- Teorie a didaktika. Praha.
Hof, W. (2020). Wim Hof: ledový muž: jedinečná autorizovaná kniha Wima Hofa o převratné metodě, jak využít svůj fyzický i duševní potenciál. Přeložil Jakub FUTERA. V Brně.
Motyčka, J. (2001). Teorie plaveckých sportů: plavání synchronizované plavání, vodní pólo, skoky do vody, záchrana tonoucích. Brno: Masarykova univerzita, Pedagogická fakulta.
Ostrowski, A., Strzala, M., Stanula, A, Juszkiewicz, M., Pilch, W. & Maszczyk, A. (2012). The role of training in the development of adaptive mechanisms in freedivers. Journal of human kinetic, 32, 197-210.